Kuksi

Kuksi eli Kuksin tasavalta on itsehallinollinen alue Ferditinassa sekä myös osa historiallista Bada-Kuksin aluetta. Alueen pääkansan muodostavat Kuksilaiset ja Badakukselaiset. Kuksin pinta-ala on noin 140.000 neliökilometriä ja sen väkiluku on 16 miljoonaa. Kuksi rajautuu pohjoisessa Badakukseen, idässä ja etelässä Itä-Ferditinaan ja lännessä Dunarlaaksoon.

Kuksin määritelmä on vaihdellut: vielä 1500-1600-luvulla Angenstaniassa pidettiin Badakusta ja myöhemmin sen eteläosia pidettiin ns. "Kuksin sydänmaina". Kuitenkin kansallisuusaate 1800-luvulla siirsi Kuksin määritelmän Badakuksesta elelämmäksi, missä todellinen Kuksi on aina sijainnut ja mistä Kuksin sukuiset kansat, kuten Badakukselaiset ovat kotoisin. Kuksilaisia kansoja ovat myös mm. Kuksangit, Kuksit, Taarit ja Kaanit jotka kuitenkin ovat kuihtuneet pois laskettuna Kuksit jo melkeen kokonaan. Kuksin pääkansa ovat nykyään Kuksit, mutta myös Badakukselaiset ja Ferditinalaiset ovat merkittävässä asemassa alueella.

Maantiede
Kuksi on jatkoa Badakuksen suurille vuoristoille, mikä näkyy Kuksin jakajavuoristona, joka se on jatkoa Badakuksen jakajavuoristolle. Kuksi on pääasiassa loivempaa ylänköä kuin Badakus mutta muuta Ferditinaa korkeampaa. Kasvillisuus on alueen koillisosassa Yaelenburgin alueella lehtimetsän ja havumetsä sekoitusta, mutta joka vaihtuu nopeasti havumetsäksi.

Ilmasto
Kuksissa vallitsee äärimmäinen mannerilmasto: talvisin Kuksissa voidaan mitata jopa -50 pakkasia, kun kesällä 40 asteen helteet eivät ole mitenkään harvinaisia. Tämän vuoksi Kuksissa on ollut historian aikana useita maailmanhistorian tuhoisimpia metsäpaloja.

Historia
Kuksissa on ollut jo varhain asutusta. Kuksiin voidaan laskea ennen keskiaikaa kuuluvaksi myös Badakus, jolloin Badakuksen klassinen kulttuuri kukoisti ennen Maktabun aikaa ja lähes koko Kuksi oli tämän korkeakulttuurin piirissä. Kuksin alue oli muusta maailmasta eristyksissä, minkä vuoksi Kuksissa säilyi sen alkuperäisiä kulttuureita. Badakus sen sijaan otti läheisyyttä muiden kulttuurien kanssa. Kulttuurien tiet kulkivat eri raiteille ja Badakus aloitti etelän Kukselaisten vainot 500-600-luvulla. Lopulta ne kärjistyivät suoranaiseksi tuhoamisaalloksi. Badakukselaisten tekemien ryöstöretkien ja tuhoamissotien sekä niiden aiheuttaman nälänhädän seurauksena kansat Kuksista lähtivät kohti pohjoista tai länttä. Itä-Angenstaniassa ne asettuivat eri seuduille, Kaanit itään ja Taarit Keski-Itään. Kuksangit ryöstelivät Isojokilaaksoa läpi keskiajan. Kukselainen kulttuuri heijastui voimakkaasti Itä-Angenstaniaan, jossa se näkyy tänä päivänäkin Kuksilaisina paikanniminä.

Keskiajalla Kuksin väestö kääntyi laskuun juuri tämän muuttoliikkeen seurauksena. Kuksin jokilaaksoja hallitsivat pääasiassa Badakukselaiset aateliset ja kauppiaat. Keskiajalla Kuksin alueen tärkein valtio oli kuksangien ryöstelijäheimon perustama Kuksin kaanikunta, jolla oli tiiviit suhteet Suureen Kaanikuntaan. 1500-luvulla Kuksin alue liitettiin aluksi idästä tulleeseen Cleaganin ruhtinaskuntaan. Pispaspis kuitenkin miehitti Kuksin 1523 ja samana vuonna se liitettiin luukuunottamatta eteläisintä Kuksia. Pispaspis halusi rauhoittaa Kuksilaiset, jotka olivat katkeria Badakukselaisille. Näin ollen Pispaspis antoi Kuksilaisille oikeuksia alueellaan. Kuitenkin Pispaspisin alaiset eivät tästä pahemmin piitanneet, ja kohtelivat Kuksia edelleen surkeasti.

Pispasin vallan kaaduttua Kuksangit palasivat Kuksiin ja hyökkäsivät eteläiseen ja itäiseen Badakukseen. Kuksangit perustivat uudelleen kaanikunnan, mutta Ferditina otti alueen hallintaansa vaiheissa 1500-luvun lopulta 1800-luvun alkuun. Ferditinalaiset hallitsivat Badakusta ja Kuksia kokonaan jo vuonna 1809.

Kuksin pysytteli melko mitättömänä köyhänä korpimaana Ferditina-Badakuksen keisarikunnassa, sillä se jäi läheisen Badakuksen varjoon. Kuksilaiset yrittivät saada turhaan samanlaista autonomiaa kuin Badakus, sillä Ferditina ei pitänyt aluetta minään, koska sen teollisuustuotanto vuonna 1830 ei kattanut edes yhtä prosenttia koko valtakunnan tuotannosta. Kuitenkin Badakuksen voimakas teollistuminen alkoi herättää 1850-luvulla Kuksia eloon. Badakuksen ja Ferditinan teollisuudet tarvitsivat nopeaa raaka-aineita, joita Kuksissa oli runsaasti. 1850-luvulla Kuksiin syntyi raaka-aine teollisuutta ja vuonna 1900 Kuksi tuotti toisiksi eniten koksia Badakuksen jälkeen Ferditina-Badakuksen keisarikunnassa. Kuksin väkiluku kasvoi nopeaa ja teollistuminen vaurastutti Badakuksen "kylkeen" kasvanutta Kuksia. Isojoki sekä Badakuksen rata toivat Kuksiin parempia liikenneyhteyksiä 1800-luvulla.

Badakus erosi Ferditina-Badakuksen keisarikunnasta 1917 ja samalla keisarikunta kaatui lopullisesti. Ferditinan sisällissodan aikana Kuksi halusi nopeaa liittyä uuteen Badakuksen valtioon. Kuksiin perustettiin Kuksin liike, jonka tarkoitus oli liittää Kuksin alue Badakukseen. Liike pyysi apua Badakuksen valtiolta, joka oli kuitenkin oman nahkansa turvaamiseksi haluton puuttumaan Ferditinan asioihin. Sodan jälkeen kansainvälisessä Westerdalhin konferenssissa Ferditina ja Badakus keskustelivat nk. Kuksin kysymyksestä. Badakus korosti Kansainliitolle historian ja väestötaustan puolesta edes osan alueesta kuuluvan sille, kun taas Ferditina piti alueluovutusta turhan suurena ja painotti että antoi Badakukselle itsenäisyyden juuri Kuksin kysymyksen takia. Lopulta Badakus sai jo siihen keskiajalla kuuluneen Koillis-Kuksin josta tuli Badakuksen Kuksi tai Badakuksen Koillis-Kuksi. Loput alueesta jäi Ferditinan kansantasavallalle. Kuitenkin tuhannet Kuksilaiset pakenivat nopeasti Koillis-Kuksiin, ennen kuin Ferditina sulki rajansa omilta kansalaisiltaan.

Sotien välisenä aikana kuksilaisia kansallismielisiä lähetettiin pakkotyöleireille ja surmattiin. Kuksilaiset nationalistit kostivat iskut yleensä hyökkäyksillä ferdejä vastaan. Badakuksen itsenäistymisen myötä Kuksiin oli jäänyt satoja kilometrejä rautatietä, jotka eivät olleet yhteydessä Ferditinan pääverkkoon. Tämän vuoksi pakkotyövoiman turvin aloitettiin 1937 rakentamaan Kuksin rataa. Rakennus keskeytyi sodan vuoksi.

Toinen maailmansota
Toinen maailmansota oli Kuksille katastrofi: Angenstanialaiset miehittivät koko Itä-Ferditinan ja miljoonia ihmisiä pakkosiirrettiin Badakukseen tehtaisiin ja Isojokilaaksoon rakentamaan rautateitä ja maanteitä armeija käyttöön sekä myös asetehtaisiin että rintamasotilaiksi.

Kuksi oli vuoteen 1944 asti Angenstanian kenraalikuvermentti, mitä johti Kuksin sotilashallitus. Kuksi vallattiin takaisin massiivisilla lentopommituksilla ja raivokkailla panssaritaisteluilla. Viimeiset joukot jäivät kiinni Kuksin itärajalla, ja poistuvat Ferditinan alueelta 7.11.1944

Pettymys Kuksissa ja pakolaisvirta Badakukseen
Kuksissa oltiin pettyneitä maailmansodan tulokseen. Kuksilaiset yrittivät irtautua Ferditinasta 1945 Kuksin kansannousussa, minkä Ferditina kukisti verisesti. Kuksilaiset kokivat katkeruutta, sillä he olivat odottaneet itsenäistä kotimaata, mutta sen sijaan sota oli tuottanut heille vain kärsimystä.

Kuksista alkoikin tämän tyytymättömyyden vuoksi pakolaisvirta Badakukseen 1945-1949, mikäli oli Ferditinaa nöyristelevälle Badakukselle hyvin kiusallista. Arviolta 560.000 Kuksilaista pakeni Badakukseen, ennen kuin Ferditina sulki rajansa. Lopulta Badakus palautti 400.000 kuksilaista Ferditinaan, missä heidät lähetettiin työleireille tai teloitettiin. Tämän jälkeen Ferditina vaati ettei Badakus saa ottaa enää yhtään kuksilaista maahanmuuttajaa.

Kuksi kansantasavallan aikana
Kansantasavallan aikana Kuksiin perustettiin paljon kaivosteollisuutta ja metalliteollisuutta. Kuksilaisten osuus väestöstä romahti kun kansantasavalta rupesi tuomaan ferdien lisäksi myös muita kansallisuuksia Kuksiin työntekoon. Tarkoituksena oli myös tukahduttaa lopullisesti Badakuksen vaatimukset Kuksiin.

Kuksi osana modernia Ferditinaa
Kun kansantasavalta kaatui 1991, lakkautettiin Itä-Ferditinan ASFR ja alue jaettiin Kuksin ja Itä-Ferditinan tasavaltoihin. Kuksi on ollut yksi pahimpia vapaan markkinatalouden ja Ferditinan globalisaation kärsijöitä. Kuksin väestö on laskenut: tasavallasta muutetaan joko Badakukseen tai Itä-Ferditinan tasavaltaan. Syy tähän on Kuksin tasavallan pääoma- ja investointiköyhyys. Kuksissa ei ole Badakuksen kaltaista hyvinvointia, minkä takia muutto rajan pohjoispuolelle ei ole kovin iso kynnys kuksilaisille. Badakuksen maahanmuuttopolitiikka suosii niitä, jotka ovat valmiita tekemään töitä. Kuksissa töitä on vähän, Badakuksessa taas kärsitään työvoimapulasta tietyillä aloilla, vaikka palkat ovat paremmat. Tämän takia niin työlliset kuksilaiset kuin työttömät jotka hankkivat Badakuksesta työtä lähtevät pois. Ne, jotka eivät saa muuttaa Badakukseen lähtevät todennäköisesti Itä-Ferditinaan, missä työtä on myös paljon tarjolla.

Itäinen Kuksi Yaelenburgin ympäristöineen on edelleen kilpailukykyinen alue ja köyhimmät ja pahimmat muuttotappioalueet ovat juuri länsi-, etelä- ja keski-Kuksi.

Liikenne
Kuksin läpi kulkee Ferditinan yksi pääväylistä, valtatie 14. Kuksin läpi kulkee Kuksin rata, joka on Suuren idän radan yksi osa. Lentokenttiä on kaksi, kansainvälinen lentokenttä Yaelenburgisssa ja toinen pienempi kenttä Hazrissa.

Väestö
Kuksin väestö on historian aikana heitellyt usein hyvin paljonkin. Kuksi oli 600-luvulle tultaessa jopa hieman liikakansoitettu ajan mittapuulla ja alueen väestöpohja romahti 700-800-lukujen taitteessa useiden kuksilaisheimojen lähdettyä kansainvaellukselle kohti pohjoista. Kuksin väestö kasvoi hitaasti keskiajalla, mutta vauhdittui 1600-1700-luvuilla uudelleen Ferditinan keisarikunnan liitettyä alueen itseensä. Tämän jälkeen väestönkasvu taantui ja 1800-luvulla Kuksin väkiluku jopa laski Badakukseen muuton vuoksi. Vuosisadan loppupuolta kohten Kuksin väkiluku alkoi taas kasvaa nopeasti, päättyen kumminkin Ferditinan sisällissotaan ja siitä johtuneeseen joukkopakolaisuuteen. Väkiluku kasvoi jälleen ennen toista maailmansotaa, mutta sen aikana laski voimakkaasti. Aikojen vakiinnuttua Ferditinan kansantasavallassa Kuksin väestö rupesi kasvamaan 1950-luvulla voimakkaasti, koska alue oli raaka-aineiltaa pitkälti hyödyntämätön ja kulkuyhteydet sinne olivat suhteellisen hyvät mikä mahdollisti kuljettamisen helposti Länsi-Ferditinaan. 1990-luvulla Kuksin väestö laski taas reilusti väestön muuttaessa vapaan Ferditinan aikana lännen suurkaupunkeihin ja Badakukseen. Kuksi ei juuri hyötynyt Ferditinan talouskasvusta vaan sen tuoma kasvu on valunut pääasiassa etelämpänä sijaitsevaan Itä-Ferditinaan.

Suurimmat kaupungit ovat alueen pääkaupunki Yaelenburg (600.000 as. Ferditinan puolella) ja Hazri (120.000 as.)