Tiilanen

Tiilanen eli Maktabu on historiallis-maantieteellis-hallinnollinen alue Ferditinan länsi- ja pohjois-osissa Kivierämaan rajalla. Tiilasessa asuu noin 120 miljoonaa ihmistä eri luokittelun perusteella, ja se onkin Ferditinan toiseksi suurin väkiluvultaan ja maan tiheimmin asuttu osa.

Tiilasen asukkaat ovat etnisesti pääasiassa tiilaselaisia, maktabulaisia ja angenstanialaisia. Alueen asukkaista ainoastaan 10% on ferditinalaisia. Tiilasen alueella Angenstania ja Maktabu ovat pääkielet ja viralliset kielet ferdin kielen lisäksi, kuten myös Länsi-Ferditinassa.

Tiilasen tasavallan pääkaupunki on Maktabu 8.9 miljoonalla asukkaallaan, mikä tekeekin siitä Ferditinan kolmanneksi suurimman kaupungin.

Maantiede ja luonto
Tiilanen on pääasiassa lakeutta, entistä järvenpohjaa ja ravinteikasta lehtimetsää. Tiilanen on Ferditinan parhaiten maanviljelykseen sopivinta. Geologisesti ja ympäristönäkökulmasta katsottuna se kuuluu Angenstanialaiseen lehtovyöhykkeeseen Länsi-Ferditinan kanssa. Luonto on samanlaista kuin Angenstaniassa. Tämä on ainutlaatuinen tilanne, sillä näitä kahta aluetta erottaa satoja kilometrejä pitkä Kivierämaan Sanalin alue.

Pohjois-Tiilanen
Pohjois-Tiilasessa on nähtävävissä Kivierämaan läheinen vaikutus, mutta toisaalta, se on yksi eniten muun Ferditinan luonnosta poikkeavista alueista. Vesistöjen määrä on pienempi kuin muualla Tiilasessa. Merkittävin vesistö on Kivierämaan reunaharjuilta alkunsa saava Maktabunjoki. Suurin kaupunki on Keski- ja Pohjois-Tiilasen rajamailla sijaitseva Maktabu.

Keski-Tiilanen
Keski-Tiilasen hallitseva luonnonmuodostuma on sen pinta-alasta 87% kattava Tiilasenjärvi, joka on maailman suurin järvi. Järvi jatkuu myös Etelä-Tiilasen puolelle. Keski-Tiilanen kuuluu lehtovyöhykkeeseen. Suurin kaupunki on Saint Augustin Tiilasjoen suulla. Tiilasenjärven laskee pohjoisesta alkava Maktabunjoki

Etelä-Tiilanen
Etelä-Tiilanen sijaitsee Keski-Tiilasen alapuolella ja Dunarlaakson yläpuolella. Etelä-Tiilanen lasketaan edelleen osaksi historiallista Maktabun aluetta. Maataloutta harjoitetaan vielä enemmän kuin muualla Tiilasessa. Alue on lehtimetsää. Tiilasjärvi jatkuu alueelle ja kattaa 16% alueen pinta-alasta. Suurin kaupunki on alueen eteläisimmässä nurkassa sijaitseva Dales.

Historia
Tiilasessa on ollut nykyihmisiä niin kauan kuin he ovat olleet olemassa. Maanviljelys sai alkunsa pohjoisesta Tiilasesta, Kivierämaan nykyrajan alueella.

Tiilaseen kehittyi ensimmäiset valtioiksi miellettävät instituutiot, kuten Länsiferdien heimo ja Maktabun kaupunkivaltio. Tämä perustui Maktabujoen viljavaan jokilaaksoon ja Tiilasjärven hedelmälliseen ympäristöön perustuneeseen maanviljelyskulttuuriin. Antiikin ajalla ennen Maktabun nousua taistelivat nämä kaksi valtiota keskenään. Länsiferdit hallitsivat Tiilasta valtioista ensimmäisenä. Maktabu syrjäytti myöhemmin sen aseman.

Maktabun valtakunnan tuhouduttua Tiilanen jakautui satoihin kaupunkivaltioihin ja sekasortoon. Keskiajan sekasortoisen kansainvaellusajan aikana Tiilasessa oli vuosisatoja valtatyhjiö, jossa pienet ruhtinaat ja sotapäälliköt taistelivat Maktabun valtakunnan jäänteiden keskellä vallasta. Vasta 600-luvun loppupuolella Fyodir-suvun päämies Mikael otti itselleen tittelin "Maktabun kuningas" ja julisti yhdistäneensä Maktabun yhden kuningaskunnan alle. Maktabun valtiollinen kehitys oli pitkään melko köyhää, kunnes 800-luvulta eteenpäin maatalouden kehittyessä Maktabun kuningaskunnasta tuli toinen Ferditinan alueen johtavista valtioista. Hyvä kehitys katkesi kuitenkin 900-luvun taitteessa ferditinalaissotien heikennettyä kuningaskuntaa ja lopulta romutettua sen 939, jolloin Ferditinan kuningaskunta liitti Maktabun alueen itseensä ja siirsi pääkaupunkinsa Maktabun kaupunkiin.

Tiilasen hyvät maatalousolosuhteet ja alueellinen kehitys 1200-1300-luvuilla mahdollistivat renesanssin synnyn. Tiilanen oli maailmankaupan kiistaton keskus sydän- ja myöhäiskeskiajan alkupuolella, menettäen tämän aseman kuitenkin keskiajan lopulla Angenstanialle. Tiilasen väestöpohja muuttui keskiajallla: angenstanialaiset muuttivat Tiilasen elinkeinojen perässä luoden alueelle pysyvän angenstanialaisyhteisön.

Tiilaselaiset nousivat useasti kapinaan keskushallintoa vastaan 1500-luvulla korkean verotuksen ja laajemman itsehallinnon vuoksi. 1600-luvun alussa Tiilasen pohjoisosasta tuli osa Angenstaniaa (Angenstanian Pohjois-Tiilanen). Angenstania pyrki useasti 1600-luvun aikana saamaan Tiilasen alueen hallintaansa sotimalla ja yllyttämällä paikallisia kapinaan Ferditinan keskushallintoa vastaan. Tämän Ferditina kosti 1600-luvun loppupuolella aloittamalla vainot tiilaselaisia vastaan ja karkottamalla pahimmat häiriköt itään. Tiilasessa koettiin myös nälänhätä sadon tuhoutuessa 1600-luvun loppupuolella. Tiilasen suuri nälänhätä tappoi 1697-1699 jopa puoli miljoonaa ihmistä.

Suuressa idän sodassa Tiilasen rintaman merkitys oli melko vähäinen, joskin alue sai uusia asukkaita kun angenstanialaisia sotavankeja tuotiin maataloustöihin sodan aikana. Angenstanialaiset polttivat Maktabun esikaupunkeja ja hyökkäilivät maalaiskyliin 1702 ja 1705 välisenä aikana. Ferditina miehitti Pohjois-Tiilasen sodan lopussa ja lopulta 1721 se liitettiin Ferditinaan.

Fernando Suuri kruunautti itsensä Maktabussa keisariksi 1796. Fernando Suuren sotien aikaan Angesntanian tasavallan joukot tunkeutuivat sodan loppuvaiheessa 1806 Tiilaseen. Fernando Suuren määräyksestä "maanpettureita" eli käytännössä Tiilasen ei-ferditinalaista väestöä vastaan aloitettiin pienimuotoinen kansanmurha. Myöhemmin Ferditinan-Badakuksen keisarikunnassa Tiilasesta suunniteltiin kolmatta keisarikuntaa suunniteltuun kolmen keisarikunnan liittoon nimenään Maktabun keisarikunta.

Tiilasen alueesta tuli muodollisesti 1816 Maktabun kuningaskunta, jonka kuninkaan arvonimi oli Ferditinan ja Badakuksen keisarilla.

Tiilasta pidetään 1800-luvulla syntyneen nationalistisen liikkeen kehtona ja kehityskotina. Tiilaselaiset virkamiehet, aateliset ja suurtalonpojat alkoivat esittää nationalistisia vaatimuksia itsenäisestä Tiilasesta jo 1830-luvulla. Taiteessa tiilaselaiset taitelijat suosivat kansallisromantiikkaa ja ylistivät Maktabun valtakunnan loistoa ja saavutuksia ja näkivät olevansa Maktabun valtakunnan laillisia perillisiä. Joissakin piireissä haaveiltiin jopa uudesta Maktabun valtakunnasta, joka ylettäisi valtansa laajalle Ferditinaan.

1850-luvun puolivälissä syntyi Suvereenin Maktabun Yhdistys, SMY, joka kokosi Maktabun itsenäisyyttä vaatineet tahot yhteen ja alkoi ajaa asiaansa näkyvämmin. SMY alkoi hajota kuitenkin 1860-luvun lopulla kahteen ryhmittymään: poliittisin keinoin ja väkivallattomasti itsenäisyyttä ja autonomiaa ajaneihin "pasifeihin" ja ääriryhmittymään, joka halusi koota tiilaselaiset taistelemaan kotimaansa vapaaksi niin pian kuin mahdollista ja vaikka väkivalloin. Niinpä SMY hajosi 1870 kahteen eri järjestöön: pasifien perustamaan Perustuslaillis-Maktabulaiseen Yhdistykseen, PMY ja pakkokeinoin itsenäisyyttä ajaneeseen Vapaan Maktabun Liittoon, VML.

Maktabu ei teollistunut juurikaan siinä määrin missä Badakus ja Ferditina 1800-luvulla, sillä paikalliset suurmaanomistajat näkivät teollisuuden uhaksi omalle vallalleen ja täten eivät pääomittaneet teollisuutta ja pyrkivät pitämään maktabulaisen työvoiman maatalouden piirissä. Tämän vuoksi Maktabu säilyi maatalousvaltaisena alueena, mutta siitä huolimatta oli keisarikunnan vaurainta aluetta. Tuloerot olivat kuitenkin keisarikunnan suurimmat, sillä aatelisperheet pyrkivät kaikin keinoin säätelemään yritystoimintaa ja estämään talonpoikaissäädyn vaurastumisen. Ferditinan keisari joutui myöntämään Tiilaselle autonomisia oikeuksia, mutta valtaa autonomisella alueella käyttivät ainoastaan aatelissuvut.

Tiilanen joutui taistelujen eturintamaksi ensimmäisessä maailmansodassa ja kärsi huomattavat tuhot. Sodan jälkeen Yaelenburgin rauhassa 1918 Ferditinan kommunistihallinto luovutti Angenstanialle Pohjois-Tiilasen, josta muodostettiin vuoteen 1920 asti Angenstanian Pohjois-Tiilanen. Sisällissodan syttyessä tiilaselaiset itsenäisyysliikkeet perustivat Badakuksen mallin mukaisesti Tiilasen tasavallan erilliseksi valtioksi Ferditinasta. Valtionhoitajaksi tuli aatelismies Carl Von Fesselhen. Tasavallan omat asevoimat pyrkivät poistamaan valkoisen armeijan ja kommunistien joukot sen maaperältä. Tasavalta valloitti myös Pohjois-Tiilasen itselleen 1920 hieman ennen kuin sen armeija kärsi tappion Pontakin taistelussa, jonka jälkeen punaiset saivat Tiilasen haltuunsa ja tasavalta liitettiin Ferditinan kansantasavaltaan. Tämän seurauksena jopa miljoona tiilaselaista pakeni maasta pääasiassa Angenstaniaan. Tuhannet joutuivat punaisen terroin uhreiksi, erityisesti entiset suurtilalliset.

Vuonna 1929 siitä tehtiin "Tiilasen sosialistinen neuvostotasavalta". Maatalouden pakkokollektivisointi ja kultasalaatin viljelyn lisääminen vientiä varten aiheutti Tiilasen suuren nälänhädän vuosina 1930-1933, jossa arviolta miljoona tiilaselaista menehtyi. Tiilaselaisiin kohdistettiin lisäksi poliittisia vainoja 30-luvun loppupuolella, jolloin tuhannet määrättiin pakkotyöhön Itä-Ferditinan vankileireille.

Toisessa maailmansodassa tuhannet tiilaselaiset osallistuivat sotaan Angenstanian puolella, sillä propagandan mukaan tiilaselaiset taistelivat kommunisteja vastaan "oman kotimaansa puolesta". Angenstanialaiset antoivatkin hienoisia lupauksia Maktabun itsenäistymisestä sodan päätteeksi. Sodan edetessä nämä jäivät vain haaveksi ja sodan lopussa vetäytyessään angenstanialaiset käyttivät poltetun maan taktiikkaa ja tuhosivat merkittävän osan koko Maktabun infrasta.

Sodan jälkeen Tiilasen väkiluku kasvoi voimakkaasti jälleenrakennuksen myötä ja nyt viljelymaa oli helppo jakaa kolhoosien käyttöön. Tiil

Hallinto
Tiilanen kuuluu Ferditinan osana olevaan Tiilasen tasavaltaan