Tiilasen sota

Tiilasen sota (ang. War da Dialaise (mak. Warra dera Dialase (fer. Konfliktikan o' Dialase) oli vuonna 1991 Tiilasen alueella käyty aseellinen konflikti Tiilasen tasavallan ja sen liittolaisen Angenstanian ja Ferditinan kansantasavallan välillä. Tiilasen sodan seurauksena Ferditinan kansantasavalta kaatui ja Ferditinan federaatio perustettiin. Samalla myös Tiilasen tasavalta liittyi Ferditinaan.

Tapahtumat
Ferditinan kansantasavalta oli heikentynyt 1980-luvun alusta alkaen ja Andrei Gennadieyn aloittamat uudistukset olivat lisänneet epävakautta valtakunnassa. 1980-luvun lopussa maan tilanne alkoi olla vakava ja sen aiheuttama kaaos purkautui ensin kansannousuina kesällä 1989 Maktabussa, Yalenburgissa, Barjanktsissa ja Länsi-Ferditinassa, jossa etniset vähemmistöt vaativat itsenäisyyttä. Osa mellakoista rauhoittui, osa kukistettiin väkivalloin mutta Maktabussa Tiilasen itsenäisyysliike jatkoi koko seuraavan talven pommitushyökkäyksiä ja kapinoiden vaatien itsenäisyyttä. Seuraavana kesänä kansannousut toistuivat niin kutsutussa Tiilasen kesässä. Kansantasavalta teki rauhansopimuksen kapinoitsijoiden kanssa luvaten lisää autonomisia oikeuksia Tiilaselle.

Lupauksia ei kuitenkaan lunastettu ja Tiilasen itsenäisyysmaakarit rupesivat puuhamaan itsenäisyyssotaa kansantasavaltaa vastaan hakemalla apua Tiilasen tasavallasta. Kun kapinoitsijat kertoivat tavoitteekseen yhtenäisen, itsenäisen Tiilasen tasavallan hyväksyi tasavalta suunnitelman. Jopa 15 tuhatta miestä loikkasi kapinaliikkeelle myötämielisten virkamiesten avulla talvella 1990-1991 Tiilasen tasavaltaan. Siellä he saivat varusteet sekä sotilaskoulutuksen talven aikana.

Kun Ferditinan kansantasavallan johto sai tietää aikeista keväällä 1991 vaati se välittömästi kapinoitsijoita palautettavaksi maahan ja tuomittavaksi. Tiilasen tasavalta kielsi kapinoitsijoiden koulutuksen olemassaolon. Ferditinan kansantasavalta lähetti uhkavaatimuksen, jossa vaati koulutuksen lopettamista. Tasavalta ei tähän suostunut ja jatkoi koulutusta.

Lopulta alkukesästä kesäkuun 2. päivän yönä arviolta seitsemän tuhatta aseistettua miestä tunkeutui Tiilasen tasavallasta Itä-Maktabuun ja miehittivät monet tärkeät valtiovirastot. Paikalla olleet poliisivoimat ja armeijan yksiköt asettuivat puolustamaan kapinoitsijoille merkityksellistä Hussin taloa, joka toimi Tiilasen tasavallan (1917-1920) päämajana, joka tapahtumahetkellä toimi Tiilasen ASFR:n hallintorakennuksena. Heidät motitettiin ja he antautuivat kapinoitsijoille, jotka kello 1:30 kesäkuun 2. valtasivat Hussin talon ja julistivat Tiilasen tasavallan itsenäiseksi ja ainoaksi lailliseksi Tiilasen hallitsijaksi. Tämä tulkittiin Ferditinan kansantasavallan johdon keskuudessa sodanjulistuksena Tiilasen tasavallalta, jolle Ferditinan kansantasavalta julisti sodan 2:57 kesäkuun 2. päivä.

Kansantasavallan joukot aloittivat välittömän liikekannallepanon ja aamu viiden maissa 2. kesäkuuta alkoi sodan ensimmäinen taistelu, Itä-Maktabun taistelu, jossa sai surmansa 300 ihmistä. Kapinalliset saivat pidettyä asemansa kaupungissa. Ennen lisävahvistuksia paikalle saapui vahvistuksia myös Tiilasen tasavallasta. Rajakahakat alkoivat samaan aikaan tasavallan ja Ferditinan välillä.

Aamulla kello 9 maailman johtavat valtiot, AAA-ryhmä ja kansantasavalta kokoontuivat hätäkokoukseen Tiilasen vuoksi. Molemmat osapuolet pelkäsivät suurempaa konfliktia ja kansantasavalta ilmoittikin, että jos se saa vallata tasavallan alueet rauhassa se jättäytyy muista sotatoimenpiteistä. Tiilasen tasavalta oli alunperinkin luoto AAA-ryhmän linnakkeeksi Ferditinan etupihalle ja ryhmän jäsenissä nousi esiin mielipiteitä, olisiko Tiilasen tasavalta suursodan arvoinen valtio. Uskottiin jopa, että tasavallan alueiden luovutus Ferditinalle aloittaisi uuden liennytyskauden.

AAA-ryhmästä Arriba ja Yhdyssärkät ilmoittivat kello 12 2. kesäkuuta, että ne eivät anna tukea Tiilasen tasavallalle. Sen sijaan Angenstanian ilmoitti vastoin muuta ryhmää, että se tukee tasavaltaa. Tämä synnytti maailmanpoliittisen kriisin ja aiheutti Angenstaniassa sisäpoliittisen kriisin, joka tunnetaan nimellä "Tiilaskriisi".

Taistelut laantuivat tämän jälkeen, kunnes Angenstanian "rauhanturvajoukot" saapuivat. Ne liittyivät Tiilasen armeijaan ja taistelut kiihtyivät. Lopulta käytiin sodan ratkaisseet Maktabun katutaistelut, joissa Tiilasen tasavalta onnistui valtaamaan Maktabun kaupungin. Tasavalta sai myös hallintaansa Tiilasjärven itäpuolella kulkeneen Tiilasen radan. Tiilasen tasavallan menestyksen ansiosta tiilaselaisten kansallistunto nousi ja ympäri Tiilasta alkoi kansannousuja hallitusta vastaan. Myös muut Ferditinan vähemmistökansat innostuivat nousemaan hallitusta vastaan vaatien itsenäisyyttä. Elokuun alussa 1991 Ferditinan kansantasavalta oli täydellisessä kaaoksessa, kun Tiilanen oli siirtynyt suurimmilta osin tasavallan ja kapinallisten haltuun, Arriba ja Yhdyssärkät harkitsivat tuen antamista tiilaselaisille ja ympäri maata valtio oli hajoamassa paikallisten itsenäisyysliikkeiden aloittamiin sotiin.

Lopulta 19. elokuuta Andrei Gennadiey kutsui kaikkien itsenäisyysliikkeiden edustajat ja Tiilasen tasavallan ja Angenstanian edustajat neuvotteluihin Dunarsundiin. 20. päivä elokuuta kansantasavalta sopi rauhan tasavallan kanssa. Merkittävimpänä päivänä 21. elokuuta rauha tehtiin itsenäisyysliikkeiden kanssa. Itsenäisyyttä tavoittelevista alueista muodostettiin Kuksin, Tiilasen, Länsi-Ferditinan ja Pohjois-Badakuksen erityisitsehallintosektorit, jotka olivat käytännössä itsenäisiä valtiota. Kaikki maailman maat Eldotaaria ja Seelantia lukuunottamatta tunnustivat niiden itsenäisyydet. Jokaisen valtion perustuslaissa oli kuitenkin lakisääteinen unioni Ferditinan kansantasavallan kanssa. Tarkoitus oli, että talvella 1992 järjestettäisiin vaalit kullakin alueella siitä, haluavatko ne pysyä Ferditinassa. Ferditina ilmoitti kuitenkin, ettei tule kuitenkaan kumoamaan unionia, vaikka äänestystulos olisi myönteinen. Tämä pitäisi alueet siis käytännössä osana Ferditinaa.

Syksyn aikana erityishallintosektorit ottivat lisää etäisyyttä Ferditinasta ja niiden itsenäisyys näytti todelta. Marraskuussa 1991 Ferditinan kansantasavallassa alkoi marraskuun vallankumous, missä vanholliset kommunistit ja osa armeijasta aloittivat vallankumouksen Gennadieyta vastaan. Ordnanlaakson, Barjanskin ja Itä-Ferditinan vallankaappaajat muodostivat Ferditinan kommunistisen tasavallan, joka julisti sodan Ferditinan kansantasavallalle. Marraskuussa 1991 kansainvälinen yhteisö pelkäsi verisen ja raskaan sisällissodan syttyvän Ferditinassa kansantasavallan romahtaessa eri osapuolten yrittäessä täyttää jäänyttä valtatyhjiötä.

Marraskuu-joulukuun vaihteessa vallankumous kukistettiin. Ferditinan kansantasavalta oli jo kuitenkin jo hajoamispisteessä. 20. joulukuuta erityishallintosektorien perustuslaeista poistettiin kohta, joka määräsi ne unioniin kansantasavallan kanssa. Tämä teki niistä käytännössä itsenäsiä valtioita. 25.12.1991 Gennadiey erosi Ferditinan kommunistisen puolueen pääsihteerin virasta. 26.12 Ferditinan kommunistinen puolue piti viimeisen kokouksensa, jossa se lakkautti puolueen toiminnan ja siirsi vallan uudelle, vasta perustetulle Ferditinan liittotasavallan Marcinuksen hallitukselle. Näin Ferditinan kansantasavalta lakkasi olemasta. Sitä seurasi Ferditinan liittotasavalta, joka kielsi Ferditinan kommunistisen puolueen, mutta salli sen myöhemmin.

Tiilasen sodan jälkeen
Sodan jälkeen Ferditinan kansantasavalta hajosi, ja tilalle perustettiin Ferditinan liittotasavalta. Tiilasen tasavalta oli lähellä sisällissotaa kun ferdinmieliset halusivat liittyä uuteen Ferdtinaan ja Tiilaselaiset, Maktabulaiset ja Angenstanialaiset eivät, vaan halusivat laajentaa tasavallan kattamaan koko Tiilasen. Kansanäänestyksessä 1991 Tiilasen tasavallan asukkaat äänestivät liittymisestä uuteen Ferditinan liittotasavaltaan.

Väitteet vaalituloksen epärehellisyydestä
Sodan takia Tiilasessa on edelleen paljon levottomuuksia, sillä nationalistiset ja maktabulaisaatetta kannattavat Maktabulaiset ja Angenstanialaiset vaativat edelleen uutta kansanäänestystä ja Tiilasen itsenäisyyttä. Monet syyttävät 1991 kansanäänestystä epäreiluksi ja epäilevät vaalivilppiä.

Tutkija Andre Golnanz kertoi julkisuuteen 2013 tiedon jonka perusti vanhoihin erittäin salaisiin asiakirjoihin, joitten mukaan suurin osa "riippumattomista" vaalivirkailijoista tuotiin maista, kuten Eldotaarista ja Alentiinasta ja Badakuksesta joissa oli paljon Ferditinalle myönteistä väkeä. Hän vuosi julkisuuteen myös kuvan, jossa hänen mukaansa poltetaan äänilipukkeita, joissa äänestäjä oli antanut kannatuksensa itsenäisyyden pitämisille. Golnanzin puheet tuomittiin maailmalla yleisesti kyynisyytenä ja menetti viimeistään uskottavuutensa kun paljastui että kuului Tiilasen itsenäisyyttä ajavaan Nywe Maktaba-liikkeeseen.

.