Eldotaarin toinen tasavalta

Eldotaarin tasavalta (myöhemmin tunnettu nimityksellä Eldotaarin toinen tasavalta) oli Eldotaarin saaren ja sen rannikkosaaret käsittänyt valtio vuosina 1919-1939. Virallisissa yhteyksissä tasavallan nimessä ei koskaan ollut sanaa "toinen", vaan se katsoi olevansa sama valtio, kuin jonka Arriba valloitti 1871 (Eldotaarin ensimmäinen tasavalta). Myöhemmin 1950-luvulla Eldotaarin historiassa vaihetta alettiin kutsua "Eldotaarin toiseksi tasavallaksi". Toinen tasavalta syntyi 1919 solmitussa Salgmanisaarten rauhassa, jossa Eldotaarin kenraalikuvernöörikunta lakkautettiin ja Eldotaarin täysi suveneerius tunnustettiin. Lisäksi Arriba joutui luovuttamaan Eldotaarille strategisesti tärkeät Eldotaarin salmen saaret ja muutamia muita saaria Eldotaarin läheisiltä merialueilta. Toinen tasavalta vaati myöhemmin samana vuonna järjestetyssä Annadan rauhankonferenssissa, jossa järjesteltiin särkkäin tulevaisuutta, Sanakan saarta Sundalta. Kansainliitto teki päätöksen Sundan hyväksi. Tasavallan historia päättyi kun Arriba miehitti Eldotaarin marraskuussa 1939 ja perusti Eldotaarin kenraalikuvermentin, joka myöhemmin muutettiin "Eldotaarin valtioksi".

Eldotaarin toinen tasavalta oli poliittisesti epävakainen ja heikko: "demokratian säilyttämisen" nimissä valtapuolue Eldotaarin kansanpuolue muutti maan periaatteessa tasavallan loppuvaiheessa sen hallitsemaksi näennäisdemokratiaksi. Tasavalta oli melko köyhä: 60% asukkaista oli köyhiä pientilallisia. Tasavalta oli kuitenkin asevoimiltaan yksi särkkäin vahvimpia: se panosti alusta alkaen puolustukseen estääkseen Arriban uuden miehityksen. Eldotaaria pidettiin jopa niin vahvana, että se kykenisi estämään yksin Arriban hyökkäykset. Armeijan ongelmia olivat kuitenkin kalusteiden vanhanaikaisuus ja laivaston heikkous verrattuna Arribaan, sekä korruptio. Massiivinen armeija aiheutti myös taloudellisia vaikeuksia: 1937 ennätyksellisesti 18% maan bruttokansantuotteesta meni armeijan ylläpitoon.