Badakuksen historia

Badakus asutettiin jo varhain ja sen alueelle syntyi huomattavia korkeakulttuureita jo muinaisina aikoina. Myöhemmin Badakus joutui useasti vieraan vallan alle, lopulta itsenäistyen 1917.

Esihistoria
Badakukseen saapui nykyihmisiä noin 13000 vuotta sitten jääkauden jälkeen. Metsästäjä-keräilijöiden kulttuurista on löytynyt useita todisteita Badakuksen luolista. Ensimmäinen maanviljelyyn perustunut asutus ajoitetaan syntyneen Badakuksessa noin 6000 vuotta sitten, todennäköisesti kyseessä oli ruista viljellyt Lunkawin kulttuuri, Badakuksen lounaiskulmassa Ordnajoen laaksossa lähellä nykyistä Lukwanin kylää. Kulttuuri oli todennäköisesti ordnalais-itäferdiläinen kulttuuri.

Pronssikausi, rautakausi ja Badakuksen klassinen kausi
Badakuksen maaperässä oli runsaasti metalleja, minkä vuoksi Badakuksessa opittiin pronssin valmistus melko varhain. Noin 4000 vuotta sitten katsotaan Badakuksen ensimmäisen korkeakulttuurin, ns. laaksojen kulttuurin syntyneen. Se ei ollut yhtenäinen valtio tai heimo, mutta sitä yhdisti maanviljelyselinkeino ja melko edistynyt rakennustekniikka ja metallien tuntemus.

Ensimmäisen järjestäytyneen valtion katsotaan saaneen alkunsa Talermannin kuningaskunnasta, joka yhdisti itä-Badakuksen valtansa alle 3000 vuotta sitten. Noin viisisataa vuotta myöhemmin syntyivät Talermannin kasvanutta valtaa vastustamaan nousseet Rurian ja Tilsian kuningaskunnat. Rurian alue käsitti nykyisen keski-Badakuksen ja Tilsia länsi-Badakuksen. Ne olivat Talermannia lukuun ottamatta melko hajanaisia heimopäällikkövaltioita.

Badakuksen kuningaskunta
Legendan mukaan Badakuksen kuningaskunta syntyi "''vuoden 130 jälkeen Enrnedh Suuren syntymästä, kuninkaiden välisessä liitossa". ''Yleisesti Badakuksen kuningaskunnan synnyn ajatellaan ajoittuneen 400-300 eKr. Siitä ei ole varmoja todisteita, syntyikö kuningaskunta todella heimojen välisen sopimuksen pohjalta vai hiljalleen sulautuneista heimoista. Joka tapauksessa on varmaa että Badakuksen kuningaskunnan valta ulottui ajanlaskun alkuihin jo Kuksista Pohjois-Badakuksen pohjoisrajoille jopa Kivierämaalle asti ja sen käyttämä teknologia oli hyvin kehittynyttä. Väkiluku oli jopa 1.7 miljoonaa ihmistä. Badakukselaiset kauppiaat matkasivat aina Itä-Angenstaniaan jopa Angenstanianmeren rannikolle asti ja perustivat alueelle siirtokuntia 200-luvulla. Joidenkin tutkijoiden mukaan Badakuksen kuningaskuntaan aikalaislähteiden mukaan 200-400-luvuilla kuulunut "Myrsia"-provinssi olisi tarkoittanut itä-Angenstaniaa. Siitä ollaan yhtä mieltä, että kuningaskunnan viimeiset siirtokunnat alueella hävitettiin ja hylättiin 400-luvuilla.

Badakuksen kultainen vuosituhat
Vuosia 400-1400 kutsutaan Badakuksen kultaiseksi vuosituhanneksi. Aikakausi oli Badakuksessa varsin rauhaisa ja vaurasta. Badakuksessa ei esimerkiksi koettu Maktabun valtakunnan romahtamisesta johtunutta taantumista vaan kulttuuri ja teknologia kehittyivät maassa. Maametallien helppo saatavuus loi maahan myös korkean käsityötaidon ja keskiajalla badakukselaiset tuotteet olivat hyvin haluttuja lännessä. Badakuksen kuningaskunta oli sotilaallisesti varsin voimakas, torjuen useat nomadikansojen ja lopulta kaanienkin sotaretket. Badakus oli monessa mielessä maailman kehityksen keskus ja noin sata vuotta läntisiä maita edellä.

Badakus kävi keskiajalla hyvin tuottoista kauppaa länteen. Maan käsityöläisteollisuuden laatu oli hyvin korkea ja sen taidokkaat tuotteet olivat hyvin haluttuja. Ordnaa pitkin käytiin kauppaa länteen, jossa kauppatavara päätyi usein Maktabun kaupunkiin. Myös Maktabun kaupunki hyötyi kaupasta keskiajalla suuresti tehden siitä siten uudelleen maailman talouden ja kulttuurin keskuksen.

Badakukselaiset kävivät myös kauppaa Itä-Angenstanian alueella, mutta Suuri Kaanikunta esti kaupankäymisen Angenstanian kanssa. Sen sijaan kaanit olivat varsin kiinnostuneita badakukselaisten korkeatasoisesta teknologiasta ja kävivät kauppaa itse maan kanssa. He hyödynsivät monia sodankäyntiin liittyneitä teknologioita, kuten ruutia, Angenstaniaa vastaan.

Kaanien kanssa Badakuksen välit olivat kauppaa lukuunottamatta vaihtelevat: badakukselaiset kävivät useita rajasotia kaaneja vastaan. Kaanivaltakunta kuitenkin epäonnistui vaikeiden olosuhteiden ja badakukselaisten tehokkaan sissisodan ansiosta valloittamaan sotilaallisesti heikompaa Badakusta. Kaanit kuitenkin luopuivat valloituspyrkimyksestä, sillä kaupankäynti Badakuksen kanssa oli enemmän kuin edullista maalle. Lopulta Kaanivaltakunnan 1300-luvulla alkanut eristäytymispolitiikka johti siihen että kaanien uhka väheni jatkuvasti.

Badakus haki hyvin vähän kontakteja ulkomaailmaan ja pysyi Kaanivaltakunnan takaisena kaukomaana, sillä maassa koettiin, ettei lännellä ollut maalle mitään annettavaa.

1400-luvulla ensimmäisten suurvaltojen, Ferditinan ja Angenstanian nousu samanaikaisesti Kaanikunnan rappion kanssa vaikeutti Badakuksen tilannetta huomattavasti. Badakukselaiset olivat voineet helposti asettua ja valloittaa ympäröiviä alueita ja maita, mutta 1400-luvulla Ferditinan laajentaessa aluettaan itään Ordnan laaksoon, kävi selväksi ettei väestöltään Ferditinaan verrattuna pieni Badakus voisi taistella ferdejä vastaan.