Fernando Suuren sodat

Fernando Suuren sodat on yleisnimitys Fernando Suuren aloittamille valloitussodille 1804-1812, joiden johdosta Ferditinan keisarikunta nousi hetkeksi maailman johtavaksi supervallaksi. Sotien aikana Fernando Suuri valloitti koko Itä-Angenstanian, Eldotaarin, Sundan ja laajat osat Seelantia. Hän yritti hyökkäystä Angenstanian tasavallan pääkaupunkiin Angeburgiin, päästen 150 kilometrin etäisyydelle kaupungista, mutta raivokkaat sissihyökkäykset saartoivat Granda Armadin suureen mottiin aiheuttaen valtaisat mies- ja varustetappiot. Taistelun jälkeen sota kääntyi Ferditinalle tappiolliseksi, kunnes lopulta Angenstanian tasavalta ja sen liittolaiset hyökkäsivät Ferditinaan ja pakottivat Fernando Suuren rauhaan Maktabun taistelun jälkeen. Sovitussa Westantinopolin konferenssissa rajat palautettiin ennalleen, ainoastaan pieniä muutoksia tehtiin. Fernando Suuri menetti hävityn sodan jälkeen armeijan ja kansan tuen ja häntä vastaan yritettiin vallankaappausta. Tasavallan heiketessä Fernando Suuri aloitti uuden sodan Angenstaniaa vastaan saadakseen sodan jälkeen kansansuosionsa takaisin, mutta vähäiset resurssit eivät riittäneet suureen hyökkäykseen. Kriisissä ollut tasavalta sopi nopeasti rauhan Ferditinan kanssa luovuttaen Badakuksen tälle. Tämä ei kuitenkaan palauttanut Fernando Suuren kansansuosiota, mikä ajoi aateliston ja armeijan häntä vastaan. Tästä syntyi Ferditinan sisäinen kriisi, jota kutsutaan Ferditinan kruununperimyssodaksi, sillä Fernando Suuri ei suostunut edes sen jälkeen kun armeija kääntyi häntä vastaan luopumaan kruunustaan. Kannattajiensa kanssa hän vetäytyi Grannenmaalle, jossa oleskellessaan yritti saada Angenstaniassa valtaan palanneen kuninkaan hänen puolelleen vallankumousta vastaan. Fernando Suuri julisti vuonna 1811 olevansa Ferditinan-Badakuksen keisarikunnan keisari, huolimatta siitä, että Dunarsundissa vanhan keisarisuvun valta palautettiin. Lopulta vuoden 1811 lopulla hän julisti sodan kannattajineen Ferditinan-Badakuksen keisarikunnalle ja hänet kruunattiin perustamansa "Yhdistyneen Ferditinan keisarikunnan" keisariksi Grannenmaalle piilopaikassaan. Ferditina lähetti Grannenmaalle sotajoukon, joka murskasi Yhdistyneen Ferditinan keisarikunnan armeijan puolustuskannalle. Tämän jälkeen Fernando Suuri vaati Ferditinaa tunnustamaan keväällä 1812 Grannenmaan alueen itsenäiseksi Grannenmaan keisarikunnaksi. Fernando Suurella oli enää vain 400-500 miestä tukenaan, jotka antautuivat toukokuussa Ferditinalle. Fernando Suuri lähti pakomatkalle kohti Kuksia, mistä hänen oli tarkoitus loikata Angenstaniaan, mutta matkalla hänet vangittiin. Hänet lähetettiin Dunarsundiin tutkittavaksi, mutta kuoli matkalla keuhkokuumeseen kesällä 1812.

Fernando Suuren ruumista säilytetään Ferditinan keisarillisessa museossa palsamoituna.

Sotien seurauksena Ferditinan alkuperäinen keisarisuku palautettiin valtaan. Myös Angenstanian tasavaltalaishallinto kaatui ja kuninkaalliset upseerit kaappasivat vallan romahtavassa tasavallassa ja palauttivat monarkian. Fernando Suuren sotien jälkeisen järkytyksen on katsottu aiheuttaneen varsinkin 1800-luvun alkupuolella voimakkaan konservatismin aallon.